Fremad marsj, mine herrer!
- Til skulder lanse! - Gud bevare kongen!
Venstre fot fremad, mine herrer!
- Marsj! - St. George! St. George!
Gjør stand! Stand!
Fremad, musketerer!
Fyr!
Hold rekken, kompani!
Hold rekken!
Dere er som en hjorteflokk.
Hvordan kan dere eie jord? Den er skapt for de som kan forbedre den.
Og vet hvordan man lever!
De sier ingen ord, men jeg kan...
Skyt ham! Hva venter dere på? Skyt ham!
- Hedenske horunger! - Nei, stopp, vær så snill.
Djevelyngel
Svovelsvidde djevler fra helvetes gap!
Retrett!
Herre, vend ikke ditt åsyn vekk.
Du ønsker ikke en synders død.
Jeg har forlatt deg.
Jeg har ikke lydd din røst. La oss ikke utslettes.
- Samle forsterkninger! - De klatrer opp palisadene!
Du var mitt livs lys.
Min fryd.
Jeg klarer ikke ta deg av dage.
Jeg er for gammel til å klare det.
Tilgi meg, far.
- Tilgi meg. - Jeg sender deg bort.
Dette blir siste gang vi snakkes.
Du er ikke lenger mitt barn.
- Fortell ham det. - Prinsessen er i Pastancy.
De sendte henne til onkelen, Patowomeck, djevelens fyrste og en bekjent av meg.
Jeg tok en prat med ham, og han tilbyr å selge henne.
Er hun her, vil ikke faren angripe.
- Du er sikker på at det var henne du så? - Ja. Jeg snakka med kongen selv!
- Hva vil kjeltringen selge henne for? - Han elsker kammer.
Men nå ønsker han seg visst en kjele. En sånn kobberkjele som mora mi hadde.
Hva han har tenkt å bruke den til, sa han ikke.
Vel?
Vi tar ikke gisler. Kong James vil ikke like det.
- Vil du heller vi skal utslettet? - Hun har gjort nok for oss.
Hun risikerte nakken for å redde min.
Dere hadde sultet uten hennes mat.
- Hun er det som har reddet kolonien vår. - Makk!
Vi skal ikke ta henne til fange! Kom igjen, Argall! Tru meg!
Da vet jeg at jeg får leve evig.
Hun og folket hennes er på nippet til å drepe oss alle.
Det blir knapt en håndfull igjen av oss når skipene vender tilbake, om de kommer.
Du sa at faren elsker henne over alt annet.
Eller er det private grunner til holdningen din?
Tilbake på post.
Straffen for ordrenekt er henging.
Du bryter loven. Dette er mytteri.
Bryter jeg loven...
Jeg vet at Smith har tenk å gifte seg med jenta og slå seg til konge av Virginia.
Du er fratatt kommandoen, Smitty. Jeg tar medaljongen nå.
Du har forsømt dine plikter. Du svek borgerne av Jamestown.
Jeg erklærer deg derfor uverdig til å være medlem av kolonien.
Du har ikke lenger kommandoen, Smitty!
Høyt på strå, hva? Herre og mester!
Nei da, vi må ha orden.
Alle kan ikke løpe rundt og sette nesa i sky, for da blir det kaos!
- Skrik. - Kom nær.
- Ta slagene. - Kom nærmere.
- Si: "Kjære venn". - Rør meg nå.
"Jeg ber til Gud for din helse! Det skal jeg for resten av livet!"
Ingen viser meg uærbødighet.
Får jeg bli hos deg i ett og alt.
Sett ham i hardt arbeid.
Send ham til skogs for å hugge tømmer til palisadene.
Heng ham etter beina hver kveld, så han kan fundere over sine synder.
Mor, har han sendt båten etter meg?
Samvittighet er en plage.
En flue.
En bjeffende kjøter.
Tror man ikke at man har en, hvordan kan den plage en da?
Mor...
Du er min styrke.
Ellers har jeg ingen.
Kast lina!
Stødig!
Presidenten.
Ja, det glemte jeg å si.
Kapteinen er ikke lenger i stillingen.
Han kan nok forklare det bedre enn jeg.
Det er prinsessen.
Dette skal være huset ditt, frue. Presten som bodde her er død, så...
Skipene kom tilbake med dundrende kanoner, så de innfødte bad om fred.
Nå lå makten på engelsk side.
De sa de ville hente deg.
Jeg var imot det.
Jeg ville ikke gjøre deg noe vondt.
Nå er det en tragedie her. Vi burde ha stoppet, før det ble for sent.
Hva er riktig? Å bry seg? Galt.
Hvem er denne mannen?
Nei.
Alt er i orden. La meg være fortapt.
Sann.
Du fyller meg.
Som en elv.
Kom.
Følg meg.
Det er bra.
La oss i fred.
Vil du anklage ham?
Er du sikker?
Greit, Argall, nok krangling. Av sted.
Jeg har nytt til deg.
Kongen vil ha deg tilbake til England. Du skal forberede en egen ekspedisjon -
- for å kartlegge nordkysten og se etter en passasje til Asia.
Jeg husker da du hadde visjoner og ambisjoner. Skal du ikke videre?
Skal du ha oppdaget passasjer du selv nektet å utforske videre?
Kongen har forventninger til deg.
Planer.
- Hun skal ta seg av deg. - Jeg er Mary, og du er...
Nei, hun sier hun ikke heter det lenger. Hun har ikke noe navn.
Så leit. Vel, da får vi gi deg ett.
Her.
Gni med håndkleet.
Jeg skal finne glede i alt jeg ser.
Små steg.
Vi mister ikke bare våre liv og land, men vår gudegitte fødselsrett.
Se ut. Eden omkranser oss.
Vi unnslapp den gamle verden og dens trelldom.
La oss begynne på nytt og gi et friskt eksempel for menneskeheten.
Vi er verdens pionerer.
Speiderne som er sendt ut for å finne nye veier.
Vår ungdom er vår styrke, vår troskyldighet er vår visdom.
Gud har skjenket oss det lovte land.
En stor arv. Nåde oss om vi vender Ham ryggen.
La oss bygge et land der en mann kan bli sitt ypperste.
Fremtidens land. Et nytt rike for sjel og ånd!
Husk hva dette landet var da vi først steg i land.
Er jeg slik du liker?
Øynene hans.
Du kjente meg slik jeg var for lenge siden.
Jeg har egentlig aldri vært den mannen du har sett for deg.
Hva sier han?
Kom, la oss sette oss på bredden.
Meningen?
Jeg sover ikke til jeg ser deg igjen.
Se opp.
Du har ikke ondt i deg.
Jeg tilhører deg.
Han vet.
Hvor er jeg?
Vent to måneder, så forteller du henne at jeg er død.
Druknet.
Slik.
Han har forlatt deg, prinsesse.
Han løy til deg. Glem ham.
Jeg har grusomme nyheter.
Kaptein Smith er død, han druknet under overfarten.
Han elsket deg høyt.
Du tok mitt liv med deg.
Drepte guddommen i meg.
Første gang jeg så henne ble hun sett på som ferdig.
Fortapt, knust.
Lot knapt til å fornemme andre.
Jeg vil gjerne tilbringe ettermiddagen med deg.
Hvordan ber jeg om slikt?
Et sinn som ditt kan snu vansker til det gode.
All denne sorgen gir deg styrke og leder deg høyere opp.
Tenk på et tre slik det gror rundt såret.
Om det mister en gren, gir det seg ikke.
Det strever bare videre mot lyset.
Vi må møte ulykke med friskt mot, og ikke la oss skremme.
Vi må stå løpet ut og la tiden lege våre sår.
April, mai og juni.
Juli, august.
Hva er en dag?
En time?
En time er 60 minutter.
Hvorfor har jorden farger?
- Hva skal hun hete? - Rebecca.
Jeg døper deg i Faderen -
- og Sønnens og Den hellige ånds navn. Amen.
Hun sa ja til å jobbe på marken.
- Til Rebecca. - Hun vil bli savnet.
Hun skjønner seg på tobakksdyrking.
Folk her vil savne henne.
Tapet av min kone og datter -
- gjør at jeg skjønner hennes tap også.
Timer går. Hun sier ikke et ord.
Hvem er du?
Hva drømmer du om?
Vi er som gress.
Er du snill?
Hun vever det hele sammen.
Jeg kom henne nær for lenge siden uten å kjenne hennes navn.
Om jeg bad deg gifte deg med meg, hva ville du si da?
Ber du meg?
- Hvor skal vi bo? - Her.
I England, om du vil. Det er kanskje best. Vi kunne...
Du kunne glemme livet ditt her.
Hvorfor drar du deg unna?
Vil du ikke si ja?
Om du vil.
Dette er ikke som forventet. Rebecca?
Unnskyld.
Hvorfor gråter du?
Jeg tror jeg må være glad.
Du elsker meg ikke nå.
Men det vil du gjøre en dag.
Dere må svare for det på dommens dag, -
- da alle hjerters løyndommer avsløres.
Vet dere om noe hinder for at dere lovlig skal forenes i ekteskap, -
- så si det nå.
Mor.
Hvorfor føler jeg ikke som jeg bør?
Og må?
En gang falskt, det må det ikke bli igjen.
Ta tornen ut.
Han er som et tre.
Han gir meg le.
Jeg hviler i hans skygge
Kan jeg overse mitt hjerte?
Hva kommer fra deg, og hva kommer ikke?
Store sol, jeg takker deg.
Du skjenker trærne liv.
Og åsene.
Og elvene og bekkene.
Til det hele.
Mor.
Jeg ser din kjærlighet.
Vis meg din måte.
Lær meg dine veier.
Gi meg et ydmykt hjerte.
Overraskende nyheter.
Vi er invitert til England av kongen og dronningen.
En kongelig mottakelse til din ære.
De kjenner alle sammen til deg.
Førstestyrmann overgav ham til piratene da skipet ble bordet.
Fem år før han fikk en kommisjon.
Alle skipene dro til New Foundland.
Han rotet rundt oppe i nord, så dro han hjem. Kaptein Smith!
Ja, man må le.
Det er annerledes nå.
De har sendt ham hjem til London. For en skam.
De sier han gjorde mye for stedet her.
Lever kaptein Smith?
Så du ham?
Jeg klarer det ikke.
Hvorfor ikke?
Det vil tilsi noe jeg ikke føler.
Hva er kommet over deg?
Jeg er gift... med ham.
Han lever.
Jeg hørte det i fortet.
Han lever ennå.
"Gift".
Du vet ikke helt hva ordet betyr.
Men jeg er det.
Kjære kone.
Kjærlighet skapte båndet
Kjærlighet kan også bryte det.
Hun har ting i seg som jeg aldri vil kjenne.
Din far har bedt meg reise.
For hver engelskmann jeg treffer skal jeg skjære et hakk i disse.
Og for å se denne Gud som de snakker så mye om.
... dem hyllest kjærlig skjenker, der de ruver i det himmelblå -
- og feirer denne glade dag.
La elven strømme glad med brus og lystig klukk -
Og i buktninger og kast -
- fryde seg på denne dag.
Sunnhet spres med myke vinger og engler leder vei!
Prinsessen fra den nye verden oss liv og glede bringer her i dag.
Jeg tror du fremdeles elsker ham.
Og at du ikke får fred før du treffer ham.
I min forfengelighet trodde jeg -
- at jeg kunne få deg til å elske meg. Men det kan man ikke, eller bør ikke.
Du har vandret blindt inn i en situasjon du ikke forutså.
Du er den mann jeg trodde du var.
Og mere til.
Var det galt av meg å komme hit?
Jeg skulle ha kommet før, men jeg har vært på reisefot.
Det er kanskje utilbørlig å snakke slik til deg, -
- men jeg har så ofte tenkt på deg.
Så ting gikk godt for deg da jeg dro?
Jeg hører du traff kongen og dronningen. Alle sier du er deres yndling.
Man hører det på gaten: "hennes Nåde". Hvem skulle trodd det?
Du visste jeg var forpliktet, ikke sant?
Jo.
Fant du ditt Asia, John?
Det kommer du til.
Jeg har kanskje seilt forbi.
Jeg trodde det var en drøm, det vi hadde i skogen.
Men det var det eneste sanne.
Det er som om jeg snakker til deg for første gang.
Kan vi ikke dra hjem?
Så snart som råd er.
Mannen min.
Mor, nå vet jeg hvor du bor.
13 april, 1616.
Kjære sønn. Jeg skriver dette -
- så du en dag i fremtiden vil forstå omstendigheter -
- som bare vil være et fjernt minne.
Rebecca, din kjære mor, ble syk ved avreisen fra Gravesend.
Hun minnet meg på at alt en gang må dø.
Hun sa at det var nok at du, vårt barn, fikk leve.